Matkallamme läpi elämän-
on huippukokemuksia...
niitä harvinaisia ja selkeitä hetkiä, jolloin kaikki on kohdallaan...
ja kaikki on mahdollista.
Sitten on niitä tavallisia päiviä, jolloin emme ehkä-
niin innoissamme odota, mitä tulevaisuus tuo tullessaan...
mutta tiedämme, että siellä se odottaa.
On myös niitä kummallisia aikoja,
jolloin missään ei ole mitään mieltä tai järkeä.
Istumme ja odotamme vastausta, jota ei koskaan tunnu kuuluvan.
Mutta kaikki nämä hetket, niin hyvät kuin huonotkin...
muodostavat elämän.
Ja tärkeintä mitä elämällään voi tehdä...
on elää se.
-Minne lasken tämän laatikon? -Keittiöön, kiitos.
-Benjamin-kulta, pysy sitten pihalla. -Selvä!
-Haluatko tämän makuuhuoneeseen? -Kyllä, kiitos.
Sinä puhut hassusti.
Mikä sinun nimesi on?
Ben.
-Me muutettiin tänne juuri Englannista. -Puhuvatko kaikki siellä hassusti?
Eivät minun mielestäni.
-Ava, syömään! -Selvä.
Siitä se lähti...
Nähdään!
Avan ja minun tarina.
Se hetki muutti elämäni.
Ben! Tiedät, ettet pysy minulta piilossa. Olen hyvä löytämään...
Senkin pikku törkimys.
Jonain päivänä minä vielä purjehdin tällä oikeasti.
Minä tulen sitten mukaan.
Vain jos ehdit minua ennen kotiin.
-Hei! Anna se takaisin! -Et saa minua kiinni!
Kasvaessamme-
nuo kisailun ja leikin vuodet muuttuivat joksikin enemmäksi...
joksikin oikeaksi...
joksikin hienoksi.
Pois tieltä, Charlie. Tule tänne. No niin, valmiina?
Tanssitaanko?
Michael hankkii teille potkut.
Häntä itseään ei voi palkata kukaan,
paitsi pakon edessä joku sukulainen, se on saletti.
-Kaipaan sinua. -Samoin.
Mutta me nähdään ensi viikolla.
Selvä. Nukahdan kohta.
-Rakastan sinua. -Niin minäkin sinua.
Öitä, kulta.
Kas noin.
-Hei. Mitä laitetaan? -Hasselpähkinälatte, kiitos.
Tulee.
-Un café au laut, s'il vous plaît. -Selvä.
-Kiitos. -Tasan kymmenen.
-Teet tahallasi heille noin. -En ymmärrä, mistä sinä puhut.
-Hommaan meille pöydän. -Älä hanki ikävyyksiä.
Kiitos.
Ja yksi iso kaakao kermavaahdolla, vaahtokarkeilla ja vaniljalla.
-Minulle. Kiitos. -Hei, sinä.
Hei, Ava.
-Makeannälkä? -Joo. Sokeriöverit.
-Miten meni viime viikon pistari? -Aika hyvin. Sain jotain 96.
-Oho. -Entä sinä?
Ihan hyvin. Kuusi pistettä edellistä enemmän.
-Suunta eteen-ja ylöspäin. -Niinpä.
Nähdään ensi viikolla opintopiirissä.
Niin tehdään. Täytyy tästä rientää, mutta nähdään.
Ilman muuta. Nähdään.
Kiitos.
Sinulle.
-Oliko tuo... -Kuka?
Kuka? Komistus, jonka kanssa juuri juttelit?
-David? Me ollaan samassa opintopiirissä. -Mahtuisiko siihen ryhmään vielä yksi?
Ei, koska et käy sitä kurssia.
-Mutta siellä olisi opiskeltavaa. -Niin varmasti olisi. Voi sinua, tyttö.
Tein kahta työtä, limusiinipalvelussa- ja isäni arkkitehtiyrityksessä.
Se oli kiireistä aikaa.
No niin.
Aja lujaa. Nyt on kiire.
Samoin.
Hieno juttu. Suurkiitos.
Katso, Ben. Sain 25-senttisen.
Washingtoniin.
Sinne on melkein 650 kilometriä.
Maksamme kunnolla.
-Mitä tuo on? -Kuulitko tuota?
Mitä hittoa hän tekee?
Kuuntele nyt.
Itkeekö hän?
Hän taitaa itkeä.
Voi jestas.
Tämä on sinun heiniäsi.
-En... -Kyllä.
En pysty.
Ei hän ole...
Ei tämä ole...
Hän kehtasi väittää, että se on minun syytäni!
Että se on minun...
Niinpä.
Ava.
Hei. Anteeksi, että olen myöhässä.
-Missä muut ovat? -Taidamme olla ainoat.
Vai niin.
Mitä mieltä olet siitä, mitä hän käsitteli tänään tunnilla?
Ei ole juuri hajua, mitä hän puhui, mutta tuhersin hienon hattupäisen apinan.
Selvä.
-Meillä on siis paljon läpikäytävää. -Höpötin vain. Katso.
Otin neuvoistasi vaarin ja kirjoitin muistiinpanoja.
Näyttää ihan hyvältä.
Niinkö? En yleensä käytä punaista, mutta tämä on riittävän tylsä.
Anteeksi. Puhuin kylläkin muistiinpanoistasi.
Kyllä minä tiedän.
No niin...
-Seiskakappale. -Aivan. Seiskakappale.
-Millä sivulla edes olet? -Katso minun kirjastani.
Katso nyt. Tässä puheessa-
jonka Petruchio, tyypillinen narsisti, pitää...
...liikkuu vähän jäykästi.
-Ei se mikään sairaus ole. -Onko tuo...
-Sehän on tupee, eikö vain? -Lopeta.
-Ei hullumpi. -Ei niin. Se on hieno.
-Sinun pitäisi alkaa opettajaksi. -Opettajaksi minä haluankin.
-Niinkö? -Niin.
Älä lintsaa aamulla tunnilta vain siksi, että valvoit koko yön-
kirjastossa bilettämässä.
Enpä tiedä. Saan kuitenkin pahan krapulan vanhojen kirjojen hajusta.
-Sitten otat pari tabua ja soitat aamulla. -Niinkö?
-Kiitos, kun saattelit minut. -Ilman muuta.
No niin. Nähdään.
-Nähdään. -Selvä.
-Hei. -Hei. En odottanut, että vastaisit.
Aioin jättää viestin.
Olen hereillä.
Hyviä uutisia. Sain viikonlopun vapaaksi.
Oikeastiko tällä kertaa?
Haluatko ottaa hatkat?
-Eikö sinulla ole mitään projektia? -On, mutta olet velttoillut.
Joku voisi sanoa niin. Toinen puhuisi delegoinnista.
Miten sen nyt ottaa.
-Lähde vain. Voin sulkea paikat. -Mikä sinua risoo?
-Mitä? -Miten niin "mitä"?
Olet äkäillyt jo kuukauden, ja se alkaa vähän tympäistä.
En minä äkäile.
Aivan. Niin juuri. Et äkäile yhtään.
Anteeksi. Ava on minulle taas vihainen,
kun en ole ehtinyt viikkokausiin käymään.
En voi jättää töitä ja koulua.
-Miksi sitten siedät sitä? -Rakastan häntä.
Niin, mutta...
Vaikuttaa aika työläältä aidoksi rakkaudeksi.
Sinä et ymmärrä.
Olet oikeassa. En ymmärräkään.
-Mietin tosin sitä ranskalaistyttöä. -Mene kotiin, Mikey.
Mietin sitä ranskalaista.
-Liian kaukana. -Höpö höpö.
Se on kiva ajomatka, ja sanot aina,
-että Ava haluaa tulla käymään. -Ala mennä.
En huolisi parista tunnista.
Koska tämä veijari voi ulvoa kuuta koko yön.
Tai siis...
-Ala mennä! -Voin painaa koko yön!
Anteeksi, että olen myöhässä.
-Näytät upealta. -Kiitos.
Lähdetään. Kuolen nälkään.
Miten työharjoittelu sujuu?
Hyvin.
Kiirettä pitää.
Yksi arkkitehti käytti suunnitelmaani, mikä oli mahtavaa.
Hieno juttu.
Entä se limusiinihomma?
Michael käy pahasti hermoon.
Mikä yllätys.
Monique kävi viime viikolla taidenäyttelyssä-
jossain keskustan galleriassa.
Se valokuvaaja on kuulemma aivan mahtava,
ja hän on kai itse huomenna paikalla.
Monique sai hommattua meille liput...
Kuulostaa hyvältä, kulta.
Mutta...
-Uskomatonta, että unohdin kertoa sinulle. -Mitä?
Minun pitää tuurata De Luca'sissa huomisiltana.
Et ole tosissasi.
-Meillä piti olla koko viikonloppu. -Meillä oli.
Tämä tuli viime hetkellä.
Yksi työkavereista ei pääsekään, ja jonkun on tuurattava.
Ei se mitään.
Koska sinulla ei ollut mitään tärkeitä suunnitelmia,
ajattelit, että sama tuurata, vai mitä?
-Älä ole tuollainen. -Millainen?
Sinäkö senkin haluat sanella?
Kerropa sinä sitten, mikä toimisi parhaiten.
Koska tässä mennään sinun aikataulujesi mukaan.
-Rauhoitu, ole kiltti. Muut katsovat. -Aivan sama. Katsokoot.
-Otan ankkaa. -Haluatko sitoutua siihen?
Et ehkä ehdi syödä sitä, kun pitää niin kiirettä.
Hitaasti kypsytettyä kanaa.
Kiitos mahtavasta illasta.
Kannatti ajaa kaksi tuntia.
En käsitä, miksi edes tulit, kun tiesit, ettet voi jäädä.
Luulin tulevani rakastavan kultani luo,
-mutta hän ei olekaan täällä. -Kyllä hän on.
Hän vain koko ajan odottaa, eikä muuta teekään.
-Älä syytä minua. -Mistä?
Et koskaan tule luokseni, minä tulen aina tänne.
Tosi usein kun soitan, olet jossain etkä voi puhua,
eli älä esitä mitään uhria, joka yksin odottaa.
Minne menet?
-Tästä ei tule mitään! -Mitä tarkoitat?
Että sinä et välitä meistä enää niin kuin ennen!
En ole sinulle yhtään tärkeä!
-Ai ettenkö välitä meistä? -Et!
Minä joudun sumplimaan aikatauluni-
tänne tuloni mukaan. Mutta en voi aina noin vain tulla.
Pitää velvollisuudet hoitaa.
Olet oikeassa. Anna anteeksi. Odotan aina sinun tulevan tänne.
Ehkä se johtuu siitä, että sanot aina tulevasi tänne.
Typerä minä aina uskon sinua.
Jos velvollisuuksista puhutaan,
niin ihmissuhdekin on sellainen. Se vaatii työtä.
Jos meidät on tarkoitettu yhteen, sen ei pitäisi olla näin työlästä.
Voi toista väsynyttä. Pidetään sitten tauko tästä raadannasta.
Pidetään vain.
Selvä. Hyvää yötä.
En minä tiedä. Minusta kai tuntuu, että hänen prioriteettinsa ovat erit.
Sitten joko istutte alas ja puhutte...
Tai sinäkin muutat prioriteettejasi.
-Sekö on neuvosi? -Oui.
Monique Marceau, ihmissuhdeguru.
-Oui. Lähetän laskun perässä. -Voi älä. Olet liian kallis.
Ranskalaiset neuvot ovat nykyään kalliita.
-Minulla ei olisi varaa. -Tämä pois.
Hyvä on.
-En kyllä soita hänelle. -Älä soita. Mitä aiot tehdä?
Soitatko hänelle? Olet sinkku.
-Nauti siitä. Se on mahtavaa. -Aivan. En ole ollut sinkkuna...
-Koskaan. -Elät elämäsi kulta-aikaa!
Me ollaan vapaita, villejä miehiä. Eläimiä.
-Niinpä. -Vapaita.
-Soittakoon itse. -Mitä aiot...
Et soita hänelle. Mitä, aiotko soittaa hänelle?
-Et soita. -Soittakoon itse.
Hän voi... Niin.
Mutta toisaalta...
-Mitä? -Sitä vain...
En minä tiedä.
Tuhlausta heittää sitä menemäänkään.
Mitä sinä höpiset?
Kuten sanoit, jos se on tarkoitettu, se ei ole näin hankalaa.
-Kuka niin sanoi? -Sinä.
-Minäkö? -Niin.
Se on ensimmäinen virheesi.
Älä ikinä minua kuuntele, sillä olen harvoin oikeassa.
En ole koskaan rakastanut. En voi tietää.
Pointti on se, että...
Ei se, onko se työlästä vai ei.
Vaan, että onko se sen arvoista.
Pitää vain kysyä itseltään, onko se sen arvoista.
-Olet yhden velkaa. -Minä vai?
-Etkö sinä maksakaan? -Etkö sinä?
-En minä muuten olisi suostunut. -Aika hyvä.
Näin bändin pari vuotta sitten, ja se oli huippu.
Yritin saada lippuja sinne, mutta ne myytiin heti loppuun.
Jonotin kolme päivää.
Ei suihkua ei mitään, mutta se oli sen arvoista.
Kevin tuli lavalle V-aukkoisessa rokkikukon haalarissaan,
laski kätensä koskettimille ja sanoi:
"No niin, te kaikki rakastajat,
oletteko valmiita rokkaamaan?"
En osaa sanoa sitä yhtä siististi.
-Brittejä on pakko rakastaa. -Sanopa muuta.
Anteeksi. Minun täytyy mennä.
-Onko kaikki hyvin? -Joo. Täytyy vain...
mennä.
Hän on söpö.
En halua pitää taukoa.
Olit oikeassa. Olen pahoillani.
Olet tärkeä. Olet kaikkein tärkein,
ja haluan saada tämän toimimaan, vaikka mikä olisi.
Rakastan sinua.
Joko mennään sen ranskalaistytön luokse?
Meikä tekee kuolemaa.
Olin melkein menettänyt hänet. Päätin, etten antaisi sen toistua.
Tosi kiva.
Tuona keväänä Ava valmistui, ja sai kotipuolesta töitä opettajana.
Minä sain kokopäivätyön isäni arkkitehtifirmasta.
Kaikki oli lähes täydellistä.
RAKASTAN SINUA...
Kiitos.
NIIN MONESTA SYYSTÄ...
-TÄSSÄ NIISTÄ PARI... -Mitä tämä on?
HYMYSI...
KAUNIIT SILMÄSI...
KOMENTELUSI...JOSKUS
INTOHIMOSI
VAHVUUTESI
SE, MILTÄ TUNNUT SYLISSÄNI... AVA, KAIKISTA NÄISTÄ SYISTÄ
JA NIIN MONESTA MUUSTAKIN
EN VOI ELÄÄ ILMAN SINUA
TULETKO?
VAIMOKSENI?
Eikä!
-Oliko tuo "kyllä"? -Oli.
Voi taivas.
Kiitos.
Vain me kaksi.
Se riittää.
Jotkut kai sanovat,
että avioliiton ensivuodet ovat vaikeita.
Ei meistä.
-Yläkertaan. -Selvä.
-Voi taivas. -Varovasti.
-Sekö oli hauskaa? -Sori!
-Tule tänne. -Anteeksi!
Oletko vielä tavannut ketään artisteista?
Kutittaa.
Olen puhelimessa.
-Potkaisit. -Anteeksi, Monique.
Ben taas kiusaa.
Rauhoitu.
Kumpi on sinun?
Onpa hieno.
-Mitä tuumit? -Ihana tämä beige väri.
Ja tämä on tosi neliskanttinen.
-Alku se on sekin. -Vaikuttavaa, hra Morton.
Aiotteko viipyä pitkäänkin, hra Morton?
Eiköhän täällä kohta ala olla valmista.
Mitä sinulla on työn alla?
Tämä on ihan mielettömän hieno.
Se ei ole valmis, mutta alku kuitenkin.
Niin on.
-Häivytään täältä. -Sopii.
-Ben! -Niin?
Tulisitko hetkeksi tänne?
-Mitä nyt? -Katso tätä sotkua.
Aioin juuri siivota.
Ei tuo nyt niin iso asia ole. Pari vaatekappaletta.
Sängyllä lojuu märkä pyyhe. Se on ällöttävää.
Haista.
-Niinpä. -Aika paha.
-En halua haistaa sitä. -Karsea.
Älä!
Ei se niin paha ole.
-Se on kauhea. -Eikä ole.
Olen suuttunut. Älä.
-Ällöttävä. -Älä nyt.
-Kyllä.
Oliko sinulla ikävä?
-Ei. -Ai jaa!
Lopulta päätimme, että on aika.
Ei se mitään. Vasta muutama kuukausi takana.
Totta. Toivoin vain.
Täytyy vain yrittää kovemmin.
Isänne pyysi sanomaan, että haluaa nähdä sinut.
Joudunko arestiin?
Asiakas valitsi Victory-projektiin tekemäsi suunnitelman.
Saat projektin vetovastuun.
Mitä se täsmälleen tarkoittaa?
Näköalatoimistoa ja reipasta palkankorotusta,
mutta sinun osaltasi- myös tiukempaa sitoutumista.
Asiakas teki alkuperäiseen kuvaan melkoisesti lisäyksiä.
Sinun pitää olla heidän käytettävissään aina,
eli teet töitä iltamyöhäiselle, mutta tämä on tilaisuutesi.
Ehdottomasti.
-Olen käytettävissä. -Tiedän sen.
Meillä on tänään videopalaveri jossa sinut esitellään,
ja ensimmäinen kokous heidän luonaan New Yorkissa-
ensi torstaina.
Siellä on esiteltävä uudet piirustukset.
Lähtö on keskiviikkona.
Selvä, keskiviikkona.
Keskiviikkona.
Hei. Brenda, katsotko, saako Ceruleanista ruokaa mukaan?
Kiitti.
Ihanaa, kun olet kotona.
Koin juuri pahimman vanhempainiltani koskaan.
Miten lastaan voi puolustaa,
kun tämän saksilla seinään tekemät reiät-
ovat yhä siinä? Uskomatonta.
-Ben! -Ruokailuhuoneessa!
Miksi ovet ovat kiinni?
Tervetuloa Chateau Mortoniin.
Kappas!
-Mitä nyt juhlitaan? -Tänään tapahtui yksi juttu.
-Vai niin. -Istu ensin alas.
Mitä sinä teit?
Ei se huono juttu ole. Ei mitään sellaista.
Isä kertoi, että asiakkaamme-
on valinnut suunnitelmani laajennukseensa.
-Mitä oikeastiko? -Kyllä vain.
Joudun matkustamaan enemmän,
-mutta kyllä se hoituu. -Eikö laajennusta rakennetakaan tänne?
Kyllä, mutta heidän pääpaikkansa on Nykissä,
ja lennän sinne ensi viikolla käynnistyspalaveriin.
-Koska ensi viikolla? -Siinäpä se onkin.
-Keskiviikkona pitää lähteä. -Selvä.
Viikko silloin tällöin, kyllä se saadaan toimimaan.
Totta kai.
-Olen iloinen puolestasi. -Varmastiko?
Koska meidänhän piti...
Älä höpsi. Kuten sanoit, vähän silloin tällöin.
Meillä on paljon yhteistä aikaa, vai mitä? Olen tosi ylpeä sinusta.
-Kippis. -Kippis.
-Minä rakastan sinua. -Ja minä sinua.
Mutta en saanut sitä toimimaan.
Annoin ajan huveta itseltäni ja meiltä.
...betonin olisi pitänyt kuivua.
Mentiin.
Työn vaatimukset kävivät ylivoimaisiksi.
En pysynyt kärryillä Avan tekemästä aikataulusta.
Anteeksi, minun on pakko nukkua.
Lupaan, että korvaan tämän.
Kuule, minäpä kerron.
...hieno juttu, mutta...
Se ei ole minun ongelmani.
Toinen vaihe voidaan käynnistää jopa kolmen kuukauden sisällä.
Hienoa. Kiitos. Mutta jos teillä on hetki,
meillä on jokunen kysymys pohjaratkaisuun liittyen.
Onko teillä piirustukset edessänne?
Totta kai. Meillä on kyllä aikaa.
Katsotaanpa siis.
Mikä pahinta...
Kadotin sen kaikkein tärkeimmän.
Hei.
Miksi olet vielä ylhäällä?
-Sinun piti tulla tuntikausia sitten. -Niin piti. Olen pahoillani.
-Victoryn tyypit halusivat... -Jos vielä kerrankin kuulen sen sanan...
Tajuatko, ettet ole pitänyt-
yhtään yhteistä iltaa kahteen kuukauteen?
-Tiedän, mutta... -Ei mitään muttia.
Jos et ole valmis, sano se,
mutta älä jätä minua tänne odottamaan, että järjestäisit minulle aikaa.
Miksi luulet minun raatavan tällä tavalla?
Miksi luulet minun puurtavan? Teen meille parempaa elämää.
Ai haluat tehdä minulle paremman elämän?
Ole sitten siinä.
En tarvitsisi muuta, mutta et ole täällä.
On oikeasti hienoa, että sinulla on se projekti, mutta minusta tuntuu,
että se vie sinua kauemmas minusta ja yhteisistä haaveistamme.
Olet oikeassa.
Katso minua.
Olet oikeassa.
Tämä tilaisuus vei minut mennessään, enkä halunnut pettää ketään,
mutta niin tein.
Petin sinut...
ja olen tosi pahoillani.
Minulla on ikävä sinua.
Niin on minullakin ollut sinua.
-Ihanaa, että olet kotona. -Niinpä.
Tajusin, että pyrkiessäni kohti parempaa elämää olin kadottanut perspektiivin.
Ava oli oikeassa.
Keino rakentaa parempi elämä oli tehdä se yhdessä.
-Hei, söpis. -Hei itsellesi.
-Etkö juo kahvia tänä aamuna? -En.
Vaikutat hilpeältä.
Et ikinä edes hymyile ennen aamukahviasi.
-Enkö? -Et.
Vaikutat...
erilaiselta. Mistä oikein on kyse?
Sait postia. Kannattaa ehkä avata se.
Oletko sinä...
Ollaanko me...
-Tuleeko meistä...? -Kyllä tulee.
-Varovasti. Siellä on vauva. -Siellä on vauva!
Olet mieletön.
-Rakastan sinua. Miten pystyit... -Oli vaikea olla kertomatta. Anteeksi.
Miten voin lähteä töihin?
-Jää kotiin. -Kunpa voisinkin.
Olen jo tosi myöhässä. Pakko mennä.
-Rakastan sinua. -Niin minäkin sinua.
-Muista takki. -Mukana.
-Rakas. -Rakas.
-Meille tulee vauva! -Niinpä!
Hei, Zach.
Huomenta.
Huomenta, ukki.
-Hra Morton... -Brenda.
-Huomenta, hra Morton. -Tästä tulee kaunis päivä.
Meille tul... En edes pysty san...
-Mitä? -Ei, ei.
On varmaan liian aikaista kertoa. Kysyn, mitä mieltä Ava on.
-Täytyy minun äidillesi kertoa. -Muille ei.
-Meille tulee vauva. -Voi luoja.
Elämästäsi tulee tosi mutkikasta. Et arvaakaan. Siitä tulee hienoa.
-Oletko valmis isäksi? -En ole.
-Et tietenkään. -Oletko itse?
Minusta tulee ukki. Hemmottelen lapsen pilalle.
Se salaisuus ei pysynyt pitkään Avan ja minun vanhempien välisenä.
Pian jopa postinkantaja tiesi sen.
Mutta oli vielä yksi tärkeä ihminen, jolle ilouutisen saisi kertoa.
Voi sinua!
Ajatella, että olet täällä. Näytät upealta.
Minäkö? Itse olet magnifique.
-Keitin teetä. Otatko? -Oui, s'il vous plaît.
Hienoa.
-Kauanko viivyt täällä? -Sunnuntaihin.
Mitä? Niin vähän aikaa.
-Ole pidempään. -Ei se käy.
Pomoni ei katsonut kovin hyvällä,
kun lähdin ykskaks Amerikkaan.
-Hei muru. Lompakko jäi. -Hei. Katso, kuka tuli.
Monique, sinä pääsit.
-Pääsit tulemaan. -Benjamin.
Mitä? Mitä tämä on?
Mo on meillä sunnuntaihin asti.
-Toki. Hyvä juttu. -Unelmieni tyttö.
-Michel. -Jos olisin tiennyt tulostasi,
olisin pukenut siistit shortsini.
Näkisitpä minut työunivormussani. Kertoiko hän, että olen nykyään johtaja?
-Ei niistä sen isommin. Pomomiehiä ollaan. -Sepä mukavaa.
Kuule, Mo, kysyn sinulta yhden jutun.
-Täkäläiset tytöt eivät tajua minua. -Tuo ei ollut kysymys.
Kun olet sivistynyt ja, jos rohkenen sanoa,
äärimmäisen kaunis ranskalaisneito,
olet varmasti hyvin perillä rakkauden taiteen saloista.
-Jos tiedät, mitä tarkoitan. -Mentiin, Mike.
-Kysymys jatkuu. -Jätetään Monique-
opettamaan vaimolleni rakkauden taidetta.
Välillämme on yhteys.
-On vai? -Heippa, kulta.
Vie tuo tyyppi pois täältä.
-Hän katseli minua. -Älä höpise.
-Se oli silmäpeliä. -Uskomatonta.
-Jotkut asiat eivät muutu. -Niinpä.
Hän ei ole yhtään aikuistunut.
Kerrohan kuulumiset. Mihin jäimmekään?
Tiedän, että tulin tänne aika yllättäen, mutta tarvitsin parasta ystävääni.
Mistä on kyse?
Olen raskaana.
Mitä?
Hän oli taiteilija.
Hänellä oli näyttely galleriassani, ja meillä heti synkkasi.
En tiedä. Minä luulin, että siitä tulisi jotain.
Luulin, että olimme rakastuneita,
mutta nyt hän on poissa, ja minä...
En tiedä.
En tiedä, mitä tekisin. En ole kertonut kellekään.
Minun oli pakko kertoa sinulle, koska olet paras ystäväni,
enkä voi kuvitella tekeväni tätä ilman sinua.
Mo...
No niin.
Katso minua.
Hei. Sinä selviät tästä.
Tiedäthän sen?
Ja se vauva saa tosi paljon rakkautta.
Olemme Benin kanssa apunasi aina kun tarvitset.
Haluaisin itse asiassa kysyä yhtä juttua.
Vauva tarvitsee kummeja.
Totta kai! Minä vaadin sitä!
Merci.
Onpa kivaa, että aina kun tulette käymään,
hänellä on suurin piirtein saman ikäinen leikkikaveri.
-Oletko sinä raskaana? -Olen.
-Ava. -Niinpä.
-Olen tosi onnellinen puolestasi. -Ja minä sinun.
-Aiotko sammuttaa valon? -En, olen jo sängyssä.
Tiedän, kulta, mutta jätit sen taas palamaan.
Sinä olet lähempänä. Voisitko mitenkään sammuttaa sen?
Minä en ole sen lähempänä.
Joka yö.
Aivan. Juuri ne...
Sieltä pikkujouluista. Mistä sait ne? Kävin siellä kaupassa,
mutten löytänyt niitä. Siellä oli vain kirjavia.
Etsin niitä koulun juhliin.
Ei, vaan keskiviikkona.
Onko vaimoni täällä?
-Morton. Ava Morton? -Rauhoittukaa.
-Ava! -Ben.
Kulta.
Hra Morton, tri Robbins.
Olen pahoillani, mutta vaimonne sai keskenmenon.
Olen pahoillani.
-Ei, ei. -Hän on muuten terve.
Neuvoisin teitä...
Hoida ne raportit tiimille tänään.
Hoida asia. Kaikkien on oltava-
asioista perillä ennen peruskiven muurausta.
Brian, odota. Tulee toinen puhelu.
Haloo.
Puhelimessa.
Onko jokin ongelma?
Saimme verikokeidesi tulokset.
Olen huolissani korkeasta HCG-hormonitasostasi.
Sille voi olla monta selitystä, mutta yksi yleisimmistä,
varsinkin, kun se on näin koholla,
liittyy pahanlaatuisiin soluihin.
Emme tee enempää johtopäätöksiä ennen lisäkokeita.
Menitte sitten suoraan asiaan?
-Anteeksi? -Ei, vaan anteeksi,
mutta mitä tämä tarkoittaa?
Vaimonne kokeiden tulokset olivat hyvin epätavalliset.
Suosittelen CT-kuvausta ja lisäkokeita diagnoosin selvittämiseksi.
Kunhan ne on tehty, voin paremmin kertoa,
mikä vaimonne tilanne on.
Teille on aika CT-kuvaukseen sairaalalla klo 17.
Mutta eihän tässä siis mitään huolta ole?
Tämähän on vain varotoimi?
Lähdetään kotiin.
Pahimmat pelkomme kävivät toteen.
Se havaittiin riittävän varhain, eli hoito voisi hyvinkin purra.
Oletko valmis?
Kyllä me olemme.
-No niin. Käyn pian katsomassa sinua. -Kiitos.
Sinä selviät tästä.
Me selviämme tästä.
Se oli meidän elämämme.
Seuraavat viikot katsoin, miten vahvin tuntemani tyttö kesti pahimman.
Olin täysin avuton.
Hän veti kasvonsa hymyyn ja...
...kesti sen.
Ultraäänikuva. Voi että.
Mutta minä kyllä näin.
Ava, olen kotona.
Ava?
Kulta? Mikä hätänä?
Rakas, mitä on tapahtunut?
Mitä...
Istu siihen.
Miksi meille käy näin?
-Minä vihaan sitä! -Tiedän.
Se tappoi lapsemme. Haluan sen pois minusta.
Tiedän sen, rakas, mutta kyllä me se nujerretaan.
Vai mitä?
Sinä jos kuka pystyt siihen.
Ja tiedätkö, mitä?
Rakastan sinua...
en hiuksiasi, vaan sinua.
Minäkin rakastan sinua.
Tykkään kovasti tukastani.
Tiedän sen.
Oliko se huono idea?
Ei.
-Sehän näyttää tosi hyvältä. -Niinkö?
Et käy tätä läpi yksin.
Vaikka olimme yhä myrskyn silmässä,
jotenkin löytäisimme iloa.
Kiitos.
Näkövinkkelimme oli nyt toinen,
ja maailma ympärillämme muuttui.
Mitä täällä pitää tehdä, jotta saisi viltin ympärilleen?
Mitenkäs täällä jaksellaan tänään?
Ruoka on kamalaa.
-Lisään sen tiedon raporttiini. -Tee se.
Miksi minusta tuntuu aina hänen tullessaan,
että kohta joudumme rehtorin kansliaan?
-Hymyileekö tuo mies koskaan? -Tuskin hän edes osaa.
-Hei. Miten ilta meni? -Hyvin.
Kappas.
Voi, miten suloinen tyttö.
Hei, kultsi.
No hei, hottis.
-Siisti tuo uusi tukka. -Niinkö?
-Siniveriköillä on kuulemma hauskempaa. -On vai?
-Eipä hoppuilla. -Älä nyt.
Olet ihan hullu.
Hulluna sinuun.
Voi, kultsi.
Nyt rokataan.
-Ai, niinkö? -Tänne sieltä.
Tiedättekö, miksi tämä on yhtä kärsimystä?
Koska meidän odotetaan olevan kärsivällisiä.
Minä en aio olla kärsivällinen...
Kovaa raatamista.
Kerrankin olen samaa mieltä.
No niin, täältä tulee.
-Odota, kulta. Minä otan ne... -Kiitos.
Uskomaton suoritus. Melkoiset antimet.
Kiitos.
-Näyttää tosi hyvältä, Ben. -Olin minä paikalla.
Kyllä minä keittiössä kävin.
-Isä, luetko ruokarukouksen? -Totta kai.
Tervehdys, kemokaverit.
Terve, miten menee?
Olo on kohtalainen.
-Oletko valmis? -Jep.
Kiitos, Melanie.
-Nähdään pian. -Kiitos.
-Missä Ben on tänään? -Hänellä oli tärkeä kokous.
Lapset ovat tänään Garylla. He menivät synttärikutsuille.
Anteeksi, Ava. Sanoinko jotain väärin?
Et. Anna anteeksi.
Odotimme vauvaa juuri ennen tätä...
-Voi anteeksi. -Ethän sinä voinut tietää.
Ei se mitään.
-Halusin niin kovasti äidiksi. -Totta kai.
-Ehkä se on vielä mahdollista. -Ei tämän kaiken jälkeen.
Ei sitä koskaan tiedä. Mikään ei ole mahdotonta.
Äidiksi voi tulla muillakin tavoilla. Kyllä se järjestyy.
-Takaan sen. -Kiitos.
Rva Morton.
Hyvää joulua.
Sain kokeiden tulokset.
Selvä. En kyllä osaa lukea näitä.
Niiden mukaan tuskin enää näen sinua täällä.
Hyvää joulua.
Syöpäkö on poissa?
Mielestäni sanoin "Hyvää joulua".
Tri Sumrall.
Kiitos.
Meitä kuristaneet kahleet olivat poissa.
Saimme toisen tilaisuuden...uuden alun.
Olit koko sakin paras tyyppi!
Olimme taas kehissä.
Siinä ovat tämän viikon matematiikan tehtävät.
Kopioikaa ne itsellenne oikein.
-Kyllä, opettaja. -Kiitos.
En ollut koskaan nähnyt Avaa yhtä onnellisena.
Hän oli vahvempi, valoisampi.
Hyvää kesää, rva Morton. Olet lempiopeni.
Kiitos. Samoin sinulle.
Joka vuosi juhlimme, kun testit olivat puhtaat.
Hei.
-Miten paljon rakastat minua? -Mitä?
Paljonko rakastat minua?
Tiedät kyllä.
Kerro silti.
Jätin karjumatta sinulle aamulla,
vaikka jätit märän pyyhkeen sängylle, eli minusta se on aika selvä merkki.
Kiinni jäin. Tiedät, mitä tarkoitan.
Benjamin Morton...
-Rakastan sinua hurjan paljon. -Hyvä juttu.
Sillä tästä ei saa rahoja takaisin.
Tiedän, että kaipaat häntä. Mene käymään siellä.
Oikeastiko? Voi taivas!
Kiitos! Minun täytyy heti soittaa hänelle!
-Minäkin muuten rakastan sinua. -Minä rakastan sinua!
-Mitä nuo ovat? -Matkaa varten.
Luulin, että koko Pariisiin menon idea oli shoppailla siellä.
Niin teenkin. Älä minusta huoli.
-Mikä tämä on? Tosi söpö. -Se on Noeylle. Hän varmaan tykkää siitä.
Noey opettelee jo englantia. Hän on ihan hullun fiksu.
Hän ei ole vielä kolmeakaan, mutta tietää jo paljon sanoja ja...
Ihana vekara. He ovat tosi onnellisia.
-Kiva, että nautit olostasi siellä. -Niin tein. Kiitos.
Onpa ähky.
Olisi pitänyt jakaa se crème brûlée.
Niin oli tarkoituskin, mutta en ehtinyt saada palaakaan.
En muista mitään tuollaista.
Ruoasta puheen ollen, kerroinko jo, mitä söimme siellä?
Tiedät, että olen kova syömään, mutta Ranskassa vasta söinkin.
Kreppejä oli joka kadunkulmassa, ja ne juustot...
Olisin voinut elää koko reissun pelkällä juustolla...
-Hei. -...ja leivällä.
Mitä tuossa veneessä lukee?
-Lasitko jo tarvitset, vanha mies? -Älä viitsi.
"Je T'aime."
-Se on "Minä rakastan sinua" ranskaksi. -Niin arvelinkin.
Niinkö muka?
-Tuo on se vene. -Mikä vene?
No se vene.
Etkö muista sitä vanhaa venettä, joka lojui ennen kotiemme lähellä?
Se oli samanniminen. Minusta tuo on se sama vene.
Uskomatonta.
Ellen erehdy, tuo on se vene, jolla aioit seilata maailman ympäri.
-Vain, jos lähtisit mukaani. -Lähtisin kanssasi minne vain.
-Tule. -Hyvä on.
Huhuu! Herätys, synttäripoju.
-Mitä sinä nyt? -Ala nousta.
-Ylös. Nyt on synttäripäiväsi. -Haluan nukkua.
Minulla on tässä palava kynttilä. Nousisitko puhaltamaan sen?
Toivon sitä, että saisin vielä nukkua.
-Hyvä poika. -Mikä tässä...
Mitä oikein meinaat?
Kunhan täällä ei ole väkijoukkoa näkemässä minua alkkareissa.
-Koko naapurusto. Se on se lahja. -Ai, soraa.
Käskin laittaa kengät jalkaan, muttet uskonut minua.
Annapa kätesi.
-Selvä. -Juuri siihen.
-Mikä se on? -Yksi pikku juttu vain,
jossa lukee, "Minä rakastan sinua."
-Miten sait tämän tänne? -Minulla on keinot.
Sinä...olet aivan mieletön nainen.
Olen ihan myyty.
Minulla on kysymys.
Koska viet minut veneelläsi purjehtimaan?
-Meidän veneellämme. -Selvä.
-Meidän. -Kuulostaa hyvältä.
-Kiitos. -Eipä kestä. Onnea, rakas.
Kaikki laivaan. Mentiin.
Voi ei, katso. Tätä täytyy kunnostaa.
Katso.
Kunto ei ole häävi,
-mutta se on vaivan arvoista. -Mieletön veto sinulta.
Sähköhiomakone olisi ollut kelpo sijoitus.
Menen laittamaan ruokaa.
-Haluatko jotain? -Loistavaa.
Tulen kohta.
Ei ole helppoa tapaa sanoa tätä.
Se on levinnyt.
Se on hyvin aggressiivinen, levinnyt luultua laajemmalle.
Kokeiden mukaan keuhkoihin, imusolmukkeisiin ja maksaan.
Tällaisissa tapauksissa hoitokeinot ovat vähissä.
Elinten kunnosta riippuen jotkut valitsevat hoitojen sijasta-
lääkityksen pysyäkseen mahdollisimman kivuttomina.
Olemme jo kerran sen nujertaneet ja teemme sen uudestaan.
Yritä ymmärtää. Syöpä on neljännessä vaiheessa.
Selvä. Kerro, miten estämme sitä etenemästä viidenteen vaiheeseen.
Sellaista ei ole.
Ei.
Ei. Anteeksi.
Sinun ja miehesi on tehtävä hyvin vaikeita päätöksiä.
Jos sinulla on kysyttävää, voit soittaa minulle milloin vain.
-Kiitos. -Olen pahoillani.
Kyllä tämä tästä.
Ben!
Hän on väärässä. Se on valetta.
Käydään toisella lääkärillä. Pyydetään lisää kokeita.
Voitimme sen kerran. Pystymme siihen uudestaan.
Minulle ei tulla sanomaan, ettemme voi asialle mitään.
Minä en hyväksy sitä! Me emme hyväksy sitä!
-Ben... -Ei!
Ei.
On liian aikaista.
Vaikka saisimme tuhat yhteistä vuotta,
ero tulisi aina liian varhain.
En tahdo jättää sinua.
Mutta minua ei pelota.
Oikeasti ei.
Minulla vain...
Minulla tulee niin ikävä sinua.
Rakastan yhteistä elämäämme.
Se ei ole ollut tarpeeksi pitkä.
Mutta en kadu mitään.
Ja tärkeintä minulle on se...
kun kaikki on ohitse...
ettet sinäkään kadu.
Jonain päivänä purjehdit tällä veneellä oikeasti...
ja kun sen teet, olen kanssasi.
Levähdä vain. Rakastan sinua.
Hei, tyttö kulta.
Rakastan sinua.
Nähdään huomenna.
Tahdon kotiin.
"Suuressa laupeudessaan hän on synnyttänyt meidät uuteen elämään-
"ja antanut meille elävän toivon-
"herättämällä Jeesuksen Kristuksen kuolleista.
Häneltä me saamme perinnön,
joka ei turmellu, ei tahraannu eikä kuihdu.
Se on varattuna teille taivaissa.
Ja voimallaan Jumala varjelee teidät uskossa,
niin että te saavutatte pelastuksen,
joka on valmiina saatettavaksi ilmi lopunaikana."
Vaikka sitä kuinka valmistautuisi-
rakkaan menettämiseen...
vaikka aikaa hyväksyä se asia-
olisi miten monta viikkoa tai kuukautta tahansa,
edessä on aina se väistämätön shokki,
se viimeinen raaka isku, kun tajuaa,
että se kaikkein rakkain on poissa.
Huomaan hokevani itselleni hiljaa yhä uudestaan...
"Hän on poissa."
Hänen mukanaan katosi tuhat muuta rakasta asiaa,
jotka tekivät elämästä ihanaa.
Poissa on odotus päästä päivän päätteeksi hänen luokseen.
Poissa on se ihana tunne, kun kuulin hänen äänensä puhelimessa.
Poissa on se tunne, kun pitelin hänen kättään.
Poissa on hänen naurunsa ääni, hänen hymynsä lämpö.
On vain tämä hyytävä, turruttava tietoisuus siitä,
etteivät ne koskaan palaa.
Ava on poissa.
Mene pois.
-Voinko jotenkin auttaa? -Kyllä vain.
Asun naapurissa. Arvelin, että saatat tarvita tätä.
Ajattelin, että parempi palauttaa se sinulle.
Kuule, jos ei haittaa,
levähdän hetken tuossa penkilläsi.
Kun vaimoni kuoli, minulle jäi kasa valokuva-albumeja.
En vilkaissutkaan niitä.
En voinut kuin ajatella niitä kuvia, joita ei koskaan teetettäisi.
Parhaat vuotemme...
olivat noissa albumeissa.
Ei kukaan voi sinulle sanoa, miten siitä pääsee ylitse.
Kyllä he yrittävät, mutta ei kukaan tiedä, miltä sinusta tuntuu.
Mutta yhden asian minä sanon, jos sallit.
Sinulla on vielä rutkasti aikaa täyttää albumisi kuvilla.
-Hra Charles... -Niin.
ojennatko sen uuden? Kiitos.
Hei.
Charlie, terve.
En tiedä baseballista, mutta krikettiä rakastan.
Minun lippuni.
Näytät hyvältä.
Toin sinulle teippiä, koska rakastan sinua.
Kuka tahtoo purtavaa?
-Kuolen nälkään. -Minä.
Haen meille juotavaa.
-Minulla on sipsejä ja voileipäkeksejä. -Kaikki joitain kauheita macho-makuja.
Ei kiirettä, Ben. Kellään ei ole yhtään jano.
Selvä.
-Haloo. -Niin, haloo.
Saisinko Ava Mortonin puhelimeen?
Olen hänen miehensä. Voinko jotenkin auttaa?
-Oletteko hra Benjamin Morton? -Olen.
Soitan Marseilles'n sosiaalivirastosta.
-Tunnetteko nti Monique Marceaun? -Kyllä, hän on...
Tai siis hän oli vaimoni paras ystävä.
Pahoittelen, että joudun kertomaan nämä uutiset puhelimessa,
mutta nti Marceau valitettavasti kuoli autokolarissa pari viikkoa sitten.
Tämä on varmasti kovin raskasta,
mutta teidät ja vaimonne on merkitty papereihin-
lapsen holhoojiksi,
siinä tapauksessa, että nti Marceau kuolee.
Mitä? Onko Noey kunnossa?
Hän on tällä hetkellä nunnien hoivissa.
Soitan selvittääkseni, milloin te ja rva Morton voisitte-
saapua Marseilles'hin.
Jos tahdotte ottaa lapsen huostaanne,
teidän on täytettävä asiaan kuuluvat paperit,
ja edessä on useita oikeuskäsittelyitä,
jos tahdotte viedä hänet Yhdysvaltoihin.
Rouva...
Vaimoni ei ole enää luonamme.
Hän menehtyi muutama kuukausi sitten.
Anteeksi.
En tiedä, mitä minun pitäisi nyt tehdä.
On erittäin ikävää kuulla vaimonne kohtalosta.
Toki ymmärrän, että tämä voi tuntua ylivoimaiselta.
On myös muita vaihtoehtoja, jos teistä tuntuu,
ettette tässä tilanteessa pysty huolehtimaan lapsesta.
Koska lähiomaisia ei ole,
seuraavaksi paras vaihtoehto on sijoittaa hänet-
väliaikaiseen kasvattikotiin.
Vakuutan teille, että hänestä pidetään siellä hyvää huolta.
Jos pidemmän päälle päätätte,
että ette kykene toimimaan holhoojana,
adoptioprosessi voidaan myös...
Tämä on tosi hieno nukke.
Merci.
Tante Ava antoi sen minulle, kun olin vauva.
Tiedän.
Hän asuu taivaassa, kuten Maman.
Niin asuu.
Minulla on äitiä ikävä.
Niin minullakin.
Me voisimme ikävöidä heitä yhdessä.
Je suis Nouvelle Vie Marceau,
mutta useimmille olen vain Noey.
Sinäkin voit kutsua minua siksi, jos tahdot.
Se olisi kiva.
Sinä voit kutsua minua...
Ben-sedäksi.
Muutan sinun luoksesi, vai mitä, Ben-setä?
Jos se sopii.
Tykkäätkö sinä pannareista?
Olen hulluna niihin.
Sitten se sopii.
Noey.
Ai, hra Morton.
Hienoa, että pääsitte tulemaan. Miten matka sujui?
Hienosti. Voin auttaa.
Kiitos.
Bonne nuit.
Au revoir.
Matkallamme läpi elämän-
on huippukokemuksia...
niitä harvinaisia ja selkeitä hetkiä, jolloin kaikki on kohdallaan...
ja kaikki on mahdollista.
Sitten on niitä tavallisia päiviä, jolloin emme ehkä-
niin innoissamme odota, mitä tulevaisuus tuo tullessaan...
mutta tiedämme, että siellä se odottaa.
On myös niitä kummallisia aikoja,
jolloin missään ei ole mitään mieltä tai järkeä.
Kun näyttää, että meidät on unohdettu... kun taivas on synkkä.
Mutta kaikki nämä hetket, niin hyvät kuin huonotkin...
muodostavat elämän.
Ja tärkeintä mitä elämällään voi tehdä...
on elää se.